Naša vikendica, ljeto 1978.g.
Pogledaj ovdje. U kameru.
Ruke dalje!
Alex, pričekaj! - Tata, pomozi mi!
Polako, oprezno, skoro pa nježno...
ogromna raketa... je postavljena na lansirnu rampu.
Ovdje na mjestu lansiranja ishod ogromnog...
narodnog rada je demonstriran. Ako hoćete primjer da naglasimo poznatu rečenicu:
svatko isporučuje kvalitetu svakome... - Tamo je!
... ovdje ju možete vidjeti u savršenstvu.
Javljam: spreman sam na let sa svemirskim brodom SOJUS 31...
kao član međunarodne ekipe.
26. kolovoza 1978.g., postigli smo međunarodan stav.
Sigmund Jahn, građanin DDR-a, bio je prvi Nijemac koji je ikad išao u svemir.
No, naša se obitelj rasplinula.
Ovo je treći put da tvoj muž boravi u kapitalističkoj državi
On predstavlja svoga šefa, profesora Klinger-a.
Da li znaš za neke kontakte koje bi tvoj suprug mogao imati na zapadu?. - Ne.
Gđa. Kerner, kako bi opisali stanje vašeg braka?
Da li je vaš suprug ikad govorio o bijegu iz Republike?
Gđa. Kerner... Da li je govorio s vama o tome?
Dozvolite mi da predstavim Središnji komitet komunističke partije...
Odlazi! Ostavi me na miru!
Dok je Sigmund Jahn hrabro predstavljao DDR u dubinama svemira,
moj je stvoritelj dopustio da neprijatelji u kapitalističkoj državi...
izvrdaju njegov mozak. Nikada se neće vratiti.
Moja je majka postala veoma tužna, tako tužna, da je prestala pričati.
Jednostavno više nije pričala. Ni sa nama, ni sa ikim drugim.
Mama, molim te, vrati se. Tako je dosadno kod gđe. Schafer.
Mama, volim te.
Sandman se izvrsno prilagodio uvjetima u svemiru.
Ali je najveće iznenađenje bilo da je postao vrlo dobar poznanik...
...sa Maschom.
Čak smo i imali svemirski brak na brodu.
Za nekoliko minuta, Sandman i Mascha vratit će se na zemlju.
Nadam se da je bilo povezano, tako da možete vidjeti jasno.
Majka se vratila nakon 8 tjedana. Kao da je bila promijenjena.
Iznenađenje! - Moje dušice!
Moj Alex. Moj mali astronaut.
Pionir Park, proljeće 1979.g. - Nikada više nismo razgovarali o ocu.
Od sada, pa na dalje, moj je otac bio oženjen za našu socijalističku domovinu.
Naš dom...
nije samo gradovi i sela...
Kako ova veza nije bila seksualne naravi, ostalo je dosta snage i energije...
za nas djecu i socijalističke dnevne rutine.
... da li je trava na tratini, kukuruz u polju i ptice...
u zraku i životinje na tlu...
Moja je majka postala promotor napretka društva.
Strastveni aktivist za jednostavne potrebe naroda.
i protiv malih nepravda života. - Ulaz.
Zabrinuto: Životopisno obojano...
majčinska haljine. Točka.
I sada izvještaj o svečanom dostojanstvu... - To je to!
Radnici u bijelim i plavim kutama, naučnici i farmeri,
umjetnici i penzioneri danas su došli u Berlin,
da prime najveća odličja naše države u parlamentu.
Ovo si ti mama!
... prepoznavanje i izvanredan doprinos tijekom izgradnje...
socijalističkog reda.
U tijeku večeri državnog praznika...
centralni komitet SUG-a tradicionalno će nagraditi zaslužne žene i muškarce.
Nakon dugačkog, neumornog treniranja došlo je vrijeme. Ja, Alex Kerner,
bio sam drugi Nijemac koji će ići u svemir. Dublje i dalje nego mnogi ljudi prije.
Raketa lansirana!
Zamišljao sam kako ću istraživati pore svemira za dobrobit čovječanstva,
kako ću pogledati na našu planetu i ponosno mahnuti majci.
Raketa lansirana!
10 godina kasnije – 7. Listopad, 1989.
Test, jedan, dva...
DDR ima 40-tu godišnjicu.
Imao sam slobodan dan sa PGH TV radionicom "Adolf Hennecke"...
i osjećao se kao da sam na vrhuncu moje osobne muške privlačnosti.
Lijevo, dva, tri!
Miris promjene, dok je prevelika izbrazdana liga...
imala zadnji nastup ispred naše kuće.
Alex!
Šta?
Alex, djevojka je tamo vani. Da je potjeram?
Tko je ona? - Nemam pojma.
Ali stvara dobar dojam.
Da li si opet spavao obučen?
Gdje je gost?
Njezino ime je Paula... i to je spoj, kako smo se dogovorili. Izvoli.
O ne! - O da, mlađi brate.
Zar se ne može tvoj bivši dečko pobrinuti za nju - Danas je na čekanju.
Stali smo na: ...ali žena određene dobi...
... ne može i neće nositi gaćice, koje su ponuđene.
Točka. Čak i u DDR-u, nema samo mladih princeza na ledu i...
izabranih muških drugova. Točka. - Dobro je.
Nisi u prizemlju? Već je počelo. - Nemoguće za ne čuti!
Pa, požuri onda. Možda je posljednji posljednji put sa tim ?lanovima.
Gdje je Paula? - Da, gdje je ona? Ponovno spava?
Možda vidim tvoju majku na TV. – U palači?
Morat ćeš ju tražiti sa lupom.
Stvarno ne znam da li da idem tamo. Sve glavešine su ovdje.
Ne znam više. No... voljela bih vidjeti Gorbatschow-a izbliza ovaj put.
Tamo slave sami sebe, svi stari pokvarenjaci.
Pa ne trebaš gledati. - Mama, zar ne primjećuješ šta se događa ovdje?
I ti, šta hoćeš? Pobjeći?
Ništa se neće promijeniti ako će oni otići. Nastavljamo.
To ne može biti moguće, To su...
...radnici i žene seljaka... kažnjeni od strane robnih kuća...
...poslije 40 godina postojanja naše Republike!
Sa socijalističkim pozdravima...
Hanna Schafer.
Uvečer 7. listopad, 1989.g. nekoliko se stotina ljudi sjedinilo...
na večernjoj šetnji, da promovira...
ideju šetnje bez granica.
Sloboda tiska! Sloboda tiska!
Sve u redu?
Da li si u redu? - Hvala!
Ima čak i više zelenih.
U redu već jednom!
Formirajte lanac!
Bez nasilja! Bez nasilja!
Mogla bi dospjeti ako ideš podzemnom.
Kako se zoveš?
La...
Stani!
Pazi!
Tvoja mama leži tamo! - Stani mirno! – Mama mi leži tamo!
Pusti me, šupčino! To je moja ma......
Alexander Kerner? - Da?
Vaša majka.
Šta u vezi majke?
Šta je?
Mama je imala srčani udar.
Na žalost, pokušaj spašavanja je bio prekasno. Vaša je majka u komi.
Kada možemo pričati s njom? - Alex, mama je u komi!
G. Kerner, ne znamo još, da li ?e se vaša majka ikada probuditi.
Čuješ li me, mama?
Moraš se probuditi!
Ali majka je brzo zaspala. U njen dubok, nikada gotov san...
Kružila je poput satelita oko događaja koji su se zbivali...
na našem malom planetu u našoj još manjoj Republici.
9-ta konvencije složila se Honeckerovom zahtjevu, da ga oslobodi svih dužnosti...
zbog zdravstvenih problema i zahvalila mu na njegovom političkom djelovanju.
Čestitamo!
Njezin je san prikrio umirovljenje druga Ericha Honeckera,
glavnog sekretara Centralnog komiteta SUG-a i predsjednika DDR-ovog državnog savjeta.
(Novinar) Berlin. Ove večeri zid je pao.
(Njemačka himna) Jedinstvo, pravda i sloboda...
Majka je prespavala klasičan koncert u gradskoj vijećnici Schafeberga.
I početak ogromne i jedinstvene propale kolekcije.
Otvorite vrata!
Stasi begone! Stasi begone!
Majka je nastavila spavati. Duboko i nesmetano.
Propustila je moj prvi put na zapad,
i sada neki drugovi stalno štite nas radnike i seljake.
u novoj državi.
Ispričavam se, ispričavam se.
Majčin dubok san nije joj dozvolio da sudjeluje u prvom slobodnom glasovanju.
Helmut! Helmut! Helmut!
Propustila je Arijanino odustajanje studiranja ekonomske teorije...
Uživajte u obroku i hvala što ste odabrali Burger King.
... i prvo praktično iskustvo obrata novca.
Spavanje je ju spasilo doseljavanja Ariane-nog novog dečka. Rainer, razredni neprijatelj i čovjek za roštilj.
Namještaj iz spavače sobe ide u podrum.
Propustila je povećanu zapadnizaciju našeg stana od 79m2...
Staro smeće sa crvenom točkom ide u krupni otpad, u redu?
Ogromnu hormonalnu ekstazu doživio sam gledajući
nekoliko lijepih nogu, i nisam dospio do nje.
Sranje!
Šta radiš tamo? - Ja... infuzija...
Niti prvi dan medicinske sestre Lare, anđela na razmjeni iz SSSR-a,
nisam ušao u njenu haljinu.
Ponovo ti. - Bok.
Bio sam zabrinut za tebe. - Stavili su me u kliniku.
Majka je prespavala pobjedu kapitalizma. - Voljno!
I koordinaciju mojih bolničkih posjeta.
Znaš li šta sam li primijetio? kada je dobro raspoložena,
kosu nosi raspušteno. Kada je loše volje, kosu digne.
I prilikom obilaska liječnika, žvače nokte.
Zar ne misliš da ima prekrasan osmijeh?
Spavajući je ignorirala, kako heroji rada postaju nezaposleni.
Bila je posljednja i ugasio sam svjetlo.
Bila je repriza. Kao član brzog istočno-zapadnog tima, prilagodio sam se ujedinjenju vrlo brzo.
Satelitske su antene procvjetale na našem horizontu.
Denis Domaschke?
Domaschke. Denis Domaschke.
Alexander Kerner? - Ovdje.
Pa dođi. Nemoj se sramiti.
Bok.
Dobro se slažite, dečki.
Bok. - Pozdrav.
Knut Vogel?
Bok, mama. Doktor Wagner je rekao da bi trebali pričati sa tobom.
I ako ne mogu biti s tobom osobno, mislio sam da bi moglo ići i ovako.
Sada je 5 sati. Većina liječnika je otišla
i napokon imaš nešto mira. Sestro Lara, tko vas je očistio,
treba isto otići. Da ste ju vidjeli zasigurno bi ste se probudili.
Ariane ti šalje svoje pozdrave, misli da je ideja s trakom bez smisla. Pa, nju znaš.
Baš je u sobi, brine se oko Paule koja dobija prve zube i vrišti bez prestanka.
Majka je prespavala moj nezaustavljiv napredak s Larom.
Naš prvi romantičan susret dogodio se nakon 4 rana dežurstva i 35 kasnih dežurstava.
Glasno je ovdje!
Naša ruska učiteljica došla je iz Minsk-a i teži tonu.
I to je sve šta znaš o ruskim ženama?
Vjetar promjene puhnuo je u ruševine naše republike.
Ljeto je stiglo i Berlin je postao najljepše mjesto na svijetu.
Osjećali smo se kao da smo u centru svijeta.
Napokon se nešto pomaklo. I mi smo se pomakli s njim.
Šteta je šta ne shvaća ništa od ovoga.
Pa, možda je i bolje tako. Sve u šta je vjerovala
isparilo je u svega nekoliko mjeseci. Samo tako.
A tvoj tata? - Bio je doktor.
Pobjegao je na zapad. Više nismo nikada čuli ništa o njemu.
Budućnost je bila u našim rukama, nesigurna i obećavajuća.
Dobar dan. Mi smo „X TV“ i htjeli bi smo...
Bok, trebate li satelitsku antenu?
Ne novac?
Dobar dan!
Volite li nogomet? Onda imamo nešto za vas.
Dobar dan. Mi smo "X TV" i...
Mi smo "X TV"! Da li ste zainteresirani za satelitsku antenu?
Ovo je Vietnam 1, ono je Vietnam 2 a ono tamo je Vijetnamski sportski kanal.
U redu!
Za svjetsko prvenstvo! - Za budućnost! – Za nas!
Druže!
Trenutno, ovo je samo trčanje sa strane.
I kasnije... Napravit ću pravi film.
Ista etiketa, naravno.
Gledaj ovo, samo ću ti nešto pokazati.
Na ovome radim trenutno. Gledaj ovo!
Ne gledaj još. Ne gledaj još, čekaj...
I... sad!
Prepoznaješ?
Sad!
To je poznati rez iz 2001.g., onaj s kostima.
kolač predstavlja svemirski brod.
Shvaćaš li sada? Da? - Domišljato.
Domišljato.
U redu, svi se nasmiju.
Na početku lipnja 1990.g., granice naše DDR bile su beznačajne.
Majka je nastavila spavati. Ali ja sam se starih riječi drugova:
"Rješavat ćemo probleme kako idemo naprijed" I tako sam glumio.
Mama?
Mama!
Čuješ li me?
Buđenje vaše majke je čudo. Ali moguće da nije ista osoba, kakva je bila.
Kako to mislite?
Bilo je par slučajeva u kojima pacijenti nisu prepoznali vlastitu djecu: gubitak pamćenja.
Gubitak pamćenja.
Žao mi je.
Mentalna zbunjenost. Spajanje kratkoročnog i dugoročnog pamćenja...
Smetnje u okusu i njuhu, odgođeno zaključivanje. Mi ne znamo,
kako je teško mozak oštećen. Mnogo je nesigurnih mogućnosti.
Žao mi je što moram ovo reći, ali majka vam je još u velikoj opasnosti.
Bojim se, da vam ne mogu pružiti mnogo nade, da će preživjeti nekoliko sljedećih tjedana.
Pa...
Možemo li je... povesti doma s nama?
Ne dolazi u obzir. Sada je u vrlo dobrim rukama.
Također je i jednostavnije za vas. Ne može podnijeti još jedan srčani udar.
Morat ćemo imati vašu majku što dalje od eventualnih uzbuđenja, čak i opasnosti od uzbuđenja.
I time mislim svake vrste uzbuđenja, Mr. Kerner!
bilo kakvog uzbuđenja.
To je opasno po život.
A ovo?
Zar nije ovo razlog da se uznemiri?
Moja majka ne zna ništa o padu zida. to će saznati istog trena.
Vaša unuka.
Mamice.
Šta se desilo? - Srušila si se.
Prije 8 mjeseci.
Prije... 8 mjeseci?
Ne mogu se... sjetiti.
To je prirodno. Sve će ti se vratiti. Samo moraš biti strpljiva.
I šta... šta se desilo?
Pa, bilo je... - Bio je listopad.
Mislim da si htjela ići u kupovinu.
I... bio je veliki red ispred trgovine. I bilo je tako vruće,
pa si se samo srušila. - U listopadu?
Bio je stvarno vruć listopad. Onda.
Da.
I onda?
Bila si u komi, mama.
Hoću ići doma.
To ti obećavam.
Želimo slaviti tvoj rođendan. Kao i svake godine.
Alex, to je totalno ludilo. - Nećemo je ostaviti samu, obećali smo joj.
Mama je smrtno bolesna. Bolje je za nju ovdje. Oni imaju opremu.
Samo ovaj put, budi realna. - Ne, ti budi realan.
Šta će se desiti kada više neće imati jednosobnu sobu? Kada netko pusti mačka iz vreće?
Čut će šta se dešava vani. Neće to prihvatiti.
U redu, svo smeće mora izaći van.
Ali mamine su zavjese još u podrumu. - Ne možeš bit ozbiljna.
Cijele su izrovane.
O, super! - Onda ćemo ih morati pokrpati.
Možeš li mi reći šta radi? - Šta ti misliš da radim?
Šta bih trebala misliti? – Šta on misli? - Da moraš napraviti mjesta.
Ili moramo staviti mamu u podrum? - Ispričajte me, plaćamo stanarinu za ovaj stan 5 mjeseci!
Velikodušno od tebe, Rainer! – Za cijeli stan! 47,80 njemačkih maraka! Na zapadu to nije dosta ni za telefonski račun.!
I na istoku moraš čekati 10 godina da ti sprovedu telefonsku liniju! - Zar ne možeš samo...?
Mama mora naći sobu u istom stanju kada je otišla. Liječnik je kazao
da mora ostati u krevetu, u redu? Dakle sve je oko ove jedne sobe.
I kada bude bolje, vidjet ćemo šta ćemo učiniti. - Nisi shvatio šta je liječnik kazao. Mama će najvjerojatnije...
To si rekao prije 3 mjeseca, kada si htio isključiti aparate.
To je bila drugačija situacija, to ne možeš uspoređivati! - Šta joj želiš reći, Ariane?
Da si prekinuo studiranje, pa sada prodaješ hamburgere?
"Uživajte u vašem obroku i hvala što ste odabrali Burger King."
Osmi kat?. - Da.
Lift, hm? - Pokvaren. - Sranje.
Možeš to ponovo reći.
Život mi se drastično promijenio.
I dan kada ćemo mamu odvesti doma približavao se,
kao veliki ruski tenk.
Zašto njuškaš po mojem kredencu? - Ne po tvojem kredencu. To je iz stare kolekcije odjeće.
I kako izgledaš? Bilo bi lijepo kada bi mislila za promjenu.
Gledaj ovo. Ovo smo smeće običavali nositi.
Potpiši ovdje.
Terapeut dolazi 3 puta tjedno. Imaš li još nekakvih pitanja?
Vaša majka ide na vlastitu odgovornost. Vi znate šta je mislim o tome.
Gdje je prethodni liječnik, kada smo već kod toga?
Doktor Wagner, otišao je u Duesseldorf. - Razumijem. A vi?
Gdje ćete pobjeći? I želite me učiti o odgovornosti.
Molim te lezi na trenutak.
Zašto? - Molim te. Samo lezi.
Ako bude još jedan srčani udar: kratki, jaki udarci u prsa.
Pazi! Ne smije se probuditi. - U redu šefe!
Ariane dogovorit ću sastanak. I tamo je terapeut.
Uvijek je netko s njom. Sve će štimat.
Većina građana DDR-a već je promijenila svoje ušteđevine bez gotovine.
Ostala su samo 2 tjedna. Moraš požuriti. Jer je Gorbatschow jednom rekao:
Onaj koji kasni... - Ispričavam se?.
bit će kažnjen cijeli život. – Ne mogu to više čuti. - Ispričavam se!
Možete li stišati radio? Moja majka treba odmor.
U redu šefe.
Nećeš li nas upoznati? - Oh da, naravno. Ovo je Lara.
Bok, Lara.
Možeš li me propustiti, molim te?
Bok, Christiane!
Alex! Šta je?
Bok? Alex!
Ovdje se ništa nije promijenilo.
Šta se trebalo promijeniti?
Oh, ako si se dosađivao, možeš slušati kasete.
Bojim se da je radio prijamnik pokvaren.
Ali popravit ću ga. - Alex?
Dobro je znati da nisi sam.
Kada je tvoj otac...
Iznenada nestao...
Nisam mislila da ću uspjeti.
Nikada ti to nisam rekla...
Mislila sam da dignem ruke od sebe.
Ali posjećivao si me svaki dan.
I pričao si o školi i Sigmundu Jahnu.
Čula si to?
Žao mi je što sam ti stvorila toliko posla.
Čak ne mogu ni na WC sama. - Mama.
To nije važno.
Najvažnije je da ozdraviš.
Trudit ću se jako.
Sada se moraš odmarati.
Idem samo do trgovine, ali Ariane je još uvijek ovdje.
Oh, Alex...?
Žudim za "Spreewood" krastavcima. Možeš li mi donesti nešto?
Nema problema, mama.
To sam i mislila.
Na kraju lipnja 1990.g. trgovine naše socijalističke domovine su ispražnjene.
Pravi novac dolazio je iz države iza zida.
Dok je većina državljana čekala u dugačkim redovima ispred republičkih banaka sa svojim uobičajenim strpljenjem...
mi smo još grozničavo tražili maminu bankovnu knjižicu.
Zarađena za svakoga, njemačka marka preplavila je našu malu zajednicu.
Halleluja, Halleluja...
Halleluja, njemačka marka!
(Pjesma) Kakav dan, tako divan...
I novac je promijenjen 2 prema 1. Njemačka pobjeđuje 1:0!
Neobranjiv udarac! Njemačka jedan-nula zahvaljujući Lotharu Matthausu!
"Mocca Fix"? – Nemamo više. "Filinchen" kruh? – Ne prodaje se više.
"Spreewood" krastavci? - Bože, gdje ti živiš dečko?
Sada imamo njemačku marku. A ti dolaziš i raspituješ se za "Mocca Fix" i "Filinchen"?
Preko noći, naša se siva trgovina pretvorila u obojani praznik proizvoda.
I ja sam postao kralj kupaca.
Oni su iz Nizozemske.
Dobar dan, G. Ganske.
Tako daleko su nas vozali... da smo morali pecati iz smeća.
G. Ganske, imate li još "Spreewood" krastavce“?
Molim? - "Spreewood" krastavce!
Žao mi je, mladiću. Ja sam nezaposlen.
Prazna čaša će pomoći, također.
Htio sam upoznati Rainera s mamom danas.
Kasnije. Ne želimo je previše opteretiti.
Možda si u pravu.
Da.
Bojim se da je ponestalo "Spreewood" krastavaca.
Sve je u redu. Ovi su ukusni također.
Slušaj, stvarno se ne moraš brinuti za mene bez prestanka.
Malo mi je neugodno. - Mama.
Ne, stvarno. Možda...
... mogao bi staviti TV pokraj kreveta. Tada ću se sama snaći.
Gledanje televizije je još prenaporno za tebe. - Ali zašto? Zašto ne bih mogla...
gledati TV? - Pitat ćemo liječnika.
Mama, moramo razgovarati o nečemu s tobom.
Ide ovako...
Htjeli smo te pitati...
Trebamo tvoju punomoć da pristupimo bankovnom računu. - Šta je?
Trebate li novaca? - Ne. Ne.
Samo ti više ne možeš hodati u banku sama
I jednostavno bi bilo bolje...
da potpišeš ovo.
Da, i...
možda bi sada bilo najbolje.
Ali nema žurbe, zar ne?
Nešto tajite od mene? Da li se nešto dogodilo? Da li ste u dugovima?
Molim te, vjeruj nam, važno je!
Prije nego što vam dam sav svoj novac, moram znati za šta je, zar ne?
U redu.
To je trebalo biti iznenađenje, ali...
Dobili smo obavijest.
Od Zwickau. Možemo pokupiti "Trabant".
Samo nakon 3 godine?
I zato trebamo novac.
Ali ne mislite... Da držim svoj novac u banki?
Sakrila sam ga.
I gdje? - Gdje?
Zaboravila sam.
Potpuno sam zaboravila, sve je otišlo. - Mama, samo promisli.
Tata dolazi doma danas, zar ne misliš?
Mama...
To je točno. Ubrzo ćeš biti bolje.
Proslavit ćemo tvoj rođendan. Kao i svake godine.
Sa kućnim savjetom. Uvijek smo ga slavili.
Ovo je prva njemačka postaja sa vijestima.
Drug Ganske gleda zapadnu TV?
Drug Ganske se zaljubio. Tijekom odmora u Mađarskoj.
Za umirovljenicu iz... Munich-a.
Od tada njegova ljubav prema partije je patila.
Oh. - Dobro...
Da li ste završili?
Žao mi je što ponovno kasnim. - Evo ga. Čak i sa balkonom.
Pošto se neki građani nisu čak ni vratili sa odmora iz Mađarske,
tržište stanova se veoma proširilo.
Ima napuštenih stanova svugdje, samo moramo ući u njih
Tip se preselio na zapad prošle godine. Kolega mi je došapnuo.
Dosta s tim! – Dosta s tim - Sve radi! - "Tempo" grah!
Zeleni grašak! To ne može biti istina.
"Mocca Fix Gold"! Tražim to cijelo vrijeme!
Mogu li to dobiti?
Moram ići.
Spavaj dalje...
Jutro, Mama.
jutro, Alex.
Da li si u žurbi? - Moram ići na posao.
Alex, molim te sjeti se televizora. - Pričat ćemo o tome kasnije.
Oh, i u vezi moga rođendana. pozovi Klapprath-a i možda par ljudi.
I kao da jebeni krastavci nisu bili dosta. Sada bi i televizor gledala.
Šta da radim? - Da, Houston. Imamo problem.
Da, i sada? – Mislio sam da imaš možda ideju. Ne, mislim na sliku
Oh.
Sada? - Ne.
Nisam radio dugo. - Polu-finale! Skočit ću do Pollnickskog.
Idi onda više.
Ispričavam se. Da li su to krastavci iz Spreewooda?
Ne, iz Nizozemske.
Pokaži joj samo nešto staro. - Kako to misliš?
Stare stvari sa istočne TV na video kaseti.
Vijesti iz prošle godine? Primijetit će, zasigurno.
Ah, ne mislim baš. Uvijek je bilo isto sranje. - Od kuda da nabavimo snimke?
Nemam Video snimač. - Dosta loše.
koji je rezultat?
Beckenbauer, Rudi Voeller... Ne želiš vidjeti...
Njemačka je ušla u finale!
I dok se sat svjetskog vremena na Alexander trgu približava rođendanu moje majke,
sitna okrugla lopta ujedinila je socijalni napredak...
razjedinjene nacije i pustila stvari, koje pripadaju zajedno, rastu zajedno.
Slavio sam kao heroj rada da uskrsnem DDR u svakom detalju
u majčinoj sobi sve do ovog dana.
Da li su križaljke riješene? - Netaknute kao djevice.
Odlično. Uzimam ih sve.
Oh i ove ovdje također.
Najednom je postalo: "Hvala vam i zbogom".
I za to smo radili 40 godina, pusti me na miru...... Čak više ne prikazuju TV balet.
Ne želiš li ništa osim gledanja TV-a?
Da se vratim svojoj majci. Problem je
da ona ni ne zna za pad zida. - Zavisti vrijedno.
I njen je rođendan sljedeći tjedan. Stvarno bi se razveselila posjeti.
Da li si dobro shvatio? Ne želim da čuje nijednu pogrešnu riječ.
I naših 20 maraka? - Posao na prvom mjestu.
Prvi gosti su bili pozvani. Ostale se još moralo nagovoriti.
Mnogo se ljudi Tehničke srednje škole "Werner Seelenbinder"...
povuklo u privatne živote. Uključujući Doktora Klapprath.
Jednom ravnatelj i izvanredan predavač naroda.
Svi smo mi bili vrijedni ljudi.
Zar nije tako, Alex?
Divim se tvojoj majci. Bila je izvanredan učitelj.
I izvrsno ljudsko biće.
I zato je neutralizirana.
Neki drugovi iz kolektiva mislili su da ima previše...
idealističke ideje.
Još od kada je tvoj otac...
Njezin je idealizam bio poštovan, ali je...
postao ponekad problematičan u dnevnoj rutini škole.
I jednostavno su joj dali nogu.
Ti joj još nešto duguješ. - Da.
Ti si pošiljalac. Sjećaš li se toga? - Pošiljalac? Na istoku?
Da, na istoku. Organizirao si kupnju Mitropa restorana.
Zapiši ovo: Škola edukacije EOS Juri Gagarin.
I bio si predsjednik u pionirima. - Predsjednik... šta?
Predsjednik. - To je dosta.
Neću više koristiti te plastične pelene. To je već previše.
Razumiješ? Da, predsjednik.
Evo ga, 30 prijenosa od "Aktualna kamera", 10 prijenosa od "Crni kanal"...
6 prijenosa "Višebojnog bojlera" i 4 prijenosa od "Dan na zapadu". Sve je iskopirano.
Sponzorirano od Državne knjižnice slika i veoma šarmantnog Denisa.
Nadam se da će raditi.
Šta radiš, pužeš po tlu? - To je antenski kabel da možeš gledati TV?
Imamo svjetsko prvenstvo. Pravi dar. Nema boljeg vremena za
isporuku satelitskih antena istoku.
OK? Imaš ga? Ulazimo u fazu 3...
Šta je to bilo? - Nemam pojma. Smetnje, pojavljuje se s vremena na vrijeme.
Dobro večer, Dame i gospodo i dobrodošli u "Aktualnu kameru".
Teške provokacije na granici. Protesti u kancelarovu uredu u zapadnoj Njemačkoj.
Čip snaga DDR-a. Strani je tisak došao do podataka...
Stvari se događaju vani I osjećam se beskorisno ovdje.
Možeš li ostaviti poruku na oglasnoj ploči kućnog savjeta?
Ako itko ima problema može doći k meni. Mogu pisati naputke u krevetu.
Nisam siguran. Ne bi se trebala naprezati.
Jutro, Alex. Već je vrijeme?
Hoćeš gutljaj? Hoćeš gutljaj? - Oh kakvo sranje!
Sranje. Sranje, da? Sranje!
Dragi Bože, prokleto sranje!
Osjećam se loše.
Dok su mnogi glasno razmišljali kao bi bilo postati svjetskim prvakom sutra,
zvuci iz prošlosti dolaze iz spavaće sobe moje majke.
Naš dom nisu samo gradovi...
i sela...
Naš je dom također svo drveće i šume...
Naš je dom...
trava na tratini, kukuruz u polju...
i ptice...
u zraku i životinje na tlu...
i ribe u rijeci su dom...
I mi volimo...
To je bilo predivno. Hvala vam. Hvala vam, djeco.
To ste naučili od mene, zar ne?
Da.
Draga Christiane!
Mi smo ovdje... danas... ovdje,
zbog toga što je tvoj rođendan. I... želio bih ti zaželjeti...
Najbolje želje, u ime partijskog rukovodstva.
I...
košara.
Za tebe.
Ljubazno od tebe. Hvala ti.
Klapprath.
"Rosenthaler Kadarka"... "Mocca Fix Gold"...
"Globus" zeleni grašak.
Kolege... drugovi...
iz POS "Werner Seelenbinder"... oni...
bi ti se htjeli zahvaliti u načelu na svim godinama,
Christiane, ti si... bila...
a... dobra kolegica...
i... draga drugarica...
uhm...
I uostalom, želim ti sve najbolje za tvoj rođendan i ostani osoba kakva jesi...
Christiane.
Dragi druže Kerner...
Sve najbolje...
i... dobro zdravlje...
i sve neka bude kao što je bilo nekada.
Lara, dođi ovdje.
Ovo je Lara.
Student na razmjeni iz SSSR-a.
Njen je tata učitelj za gluhonijeme.
Nemoj ga oženiti prerano. - Mama.
Makar će se stvari sa stanom onda riješiti ranije.
Moj Alex može biti stvarno tvrdoglav ponekada.
I Rainer...
to novi dečko moje Ariane.
On... on je...
Otpravnik. - Točno, Ja sam otpravnik.
Navikla sam biti s njima sama... Sve najbolje iz srca... Pioniri!
Običavao sam biti slobodan njemački pionir...
Hvala ti, Rainer.
Kao skupina... um...
Pre...
Predsjednik skupine... još onda... - Hvala ti!
Budi spreman, budi spreman! - Hvala ti, Rainer!
Da, mama. Još jedna godina je prošla. Šta se promijenilo?
Ništa posebno. Pauli su izrasli zubi i dobila je novog tatu.
I ja... da.
Na žalost, ne možemo ići u kafić Moskow da popijemo za tvoje zdravlje,
ali smo svi zajedno. I to je najvažnije.
Nismo ti uvijek olakšavali, ali tu si uvijek bila za nas.
I, bilo ne mogu smisliti bolju obitelj nego našu.
I na tome sam ti htjela zahvaliti. Mama, ti si najbolja majka na svijetu.
Alex? - I mi te svi volimo.
Alex?. - Šta se dešava?
Šta je to?
To... - Da, šta je smisao toga?
Ne znam šta drugovi opet tamo rade... Priviđenje.
To je sa zapada. - To je iluzija.
Nekako će biti odobreno. - Mama, smiri se, molim te!
Za sve postoji objašnjenje. Zar ne...
Dečki, molim vas otpjevajte nešto, hoćete li?
Lara! Pričekaj tren, Ja... Lara?.
"Sagradi, sagradi".
Šta je sad odjednom?
Sagradi. Za bolju budućnost...
mi smo sagradili svoje domove...
Žao mi je tvoje majke. To šta radiš je prestrašno za mene.
I kakve su to nebuloze da je moj otac bio učitelj gluhonijemih.
Bio je običan kuhar, znaš to. - Ali je bio odličan u svome poslu.
Šta da joj kažem? Da je mrtav? U njenom stanju?
Mislio si reći, ako već lažeš, i tako je svejedno.
Živjeli za nju, živjeli za nju...
Lara!
Živjeli za nju, živjeli za nju...
tri puta živjeli za nju!
Živjeli, živjeli, živjeli!
Još samo malo dalje.
Još samo malo..
Pazi malo, hoćeš li? Snimamo ovdje! - Mogu li vidjeti vašu dozvolu?
Nije li vas obavijestio? - Mene? Tko?
Oh, kako mu je ime? - Nešto sa "M".
Idem se raspitati. Do tada, ne snimajte ništa!
Imaš logo? - Da. Izoštrio si me?- Da.
Čekamo zalazak sunca. - Ne pretjeruj, tip će se brzo vratiti.
Samo ti čekaj. Sa ovim zalaskom, ispast će savršeno.
Kada sam počeo bilo je oblačno, i shvatio sam istinu
da sam bio neodlučan da ću se prilagoditi majčinoj
obiteljskoj okolini.
Trebao sam samo naučiti jezik "Aktualne kamere"...
i pobuditi Denisove ambicije kao filmskog režisera.
Danas je Guther Mittag, sekretar ekonomije komiteta u SUD,
posjetio Coca-Cola grupu u zapadnom Belinu. Razlog posjete druga su...
detalji trgovine između Coca Cole...
i "VEB Drink Collective Combine Leipzig".
Agenti sigurnosti zapadnog Berlina sakrili su rad DDR televizije.
Naravno, cenzori kapitalističkog tiska našli su da je gubitak velike
Coca Cola grupe izgubio protiv "VEB Drink Collective Combine Leipzig"...
u patentiranju previše sramotan... Molim vas pustite DDR televiziju
da radi bez uznemiravanja! - To je to, zovem policiju!
Svjedočenje međunarodnog tima znanstvenika konačno je potvrdilo
društvenom kombinatu, da je izvoran okus Coca-Cole
razvijen 50-tih u laboratorijima DDR-a. Nazad u studio.
Coca Cola je socijalističko piće?
Mislio sam, Cola je postojala prije rata.
Zar ne razumiješ mama? Zapad nas je krao sve ove godine!
Do kraja kolovoza registrirano je 593 mrtvih od droge.
60% više nego prethodne godine. - Sada se sjećam!
Šta? - Gdje sam sakrila novac.
U dnevnoj sobi. U malom pretincu u ladici.
U lijevoj ladici ispod masnog papira.
Staro smeće sa crvenom točkom ide u krupni otpad.
Kako mogu zaboraviti?
Hej, ovdje sam! - Oh, bok!
I?
Da li je popušila? - Da, naravno. - Stvarno?
Stvarno je popušila? - Kažem vam.
Vozali su nas toliko dugo! - Dobro večer, G. Ganske.
Izdali su nas i prodali nas!
Pomanjkanje oštrine nije je iznerviralo? - Ne.
I za to smo radili 40 godina... - Mogli smo napraviti studio.
Imali bi smo razne mogućnosti sa plavom pozadinom.
Šta... šta ti radiš ovdje?
I? Šta ćemo s tim? - Promijeniti, naravno.
Žao mi je, ali rok je prošao prije 2 dana.
Ali ovo je poseban slučaj. - Za to smo saznali tek danas.
Za nas je to čak i u redu, ako promijenite 1 prema 4 ili 1 prema 5...
Bojim se da nema produženja. I ne bi mijenjali gotovinu ionako.
To ne može biti! - Mora biti moguće!
Siguran sam da ste me čuli, vrijeme je isteklo! - Tvoje vrijeme je brzo isteklo, gade!
To je 30,000 istočnih maraka! To je bio naš novac, prokletih 40 godina!
I sada mi ti jebeni zapadnjače želiš reći, da više ne vrijedi ništa?
Ostavite se svojih pretpostavki.
Ruke dalje!
To je bio tvoj novac, također!
Držite ruke dalje! Vi šupčine!
Jesi li poludio ili šta?
Osjećam se kao zapovjednik podmornice sjeverno-atlantske flote,
čija je čelična koža u bitci dobila pukotinu.
Svaki put kada bi zatvorio pukotinu, druga bi se otvorila.
Ariane je poginula kao moj brat u oružju, neprijatelj je razvio Cola-zastavu
i svjež vjetar sa zapada raspršio je istočni novac moje majke.
Šta se ti smiješ? - Vrištim.
Zašto? - Trebaš malo prozračiti.
Otvori svoje ventile. Samo vrišti!
U ljeto 1990, njemački je nacionalni tim osmislio plan...
i postao svjetski prvak.
I majka je bivala sve bolje.
Džemper "veličina 48" ima širinu "veličina 54"
i dužinu "veličina 38". Točka.
Ne znam kako su zaposlenici iz „Milene“ došli do ovih mjera.
U glavnom gradu nema ljudi koji tako mali i kockasti. Točka.
Christiane, to je dobro.
Ako je naša greška... Ako je... naša greška...
da se ne možemo prilagoditi sa našim veličinama, zarez...
htjeli bi se ispričati za to. Točka.
U ovom slučaju... pokušat u budućnosti postati, zarez...
u manje i kockaste. Točka.
Sa socijalističkim pozdravima.
Hanna Schafer.
Dobar dan, Gđa. Schafer.
Oh Alex. Tako je lijepo pričati sa tvojom majkom. Osjećam se kao da živim u prošlosti.
Male promjene tu i tamo i poslat ću u OTTO tvrtku za dostavu poštom.
Naš je dom također svo drveće u šumi...
Naš dom...
Imam neke sjajne posjetitelje. To su Frank i Christian...
iz mojeg bivšeg razreda. - Bok.
Bok. Gđa. Kerner se sada mora odmarati, u redu?
Bok. - Alex, zašto?
Sad brišite! - I 20 maraka? – Zašto 20 maraka?
Sascha je rekao, da ćemo dobiti 20 maraka za to!
Bok, G. Mehlert. - Bok, Alex. Problemi sa tosterom?
Moja majka će biti sretna, samo hajde. I izlazite odavde!
I kažite svojim kompićima, da ne želim vidjeti pionira nikada više ovdje. – U redu, šefe.
Da li si poludio?
Ne možeš tek tako puštati dečke ovdje!
Ali zašto? Bila je zadovoljna, zar nije?
Ne možeš napraviti ništa ispravno sa svojim istočnjacima! Tebi je najvažnije da se imaš na što žaliti!
Isti si kao i tvoja majka i njeni glupi DDR naputci.
Moja majka ne gunđa! Pokušava promijeniti
stanje društva korak po korak kroz konstruktivnu kritiku. - Sigurno.
I ti nikada nisi bio zainteresiran za to! - Ne.
Zar nisi primijetio? Mi smo u klubu socijalnih veterana.
Dobro večer. Zašto ne naplaćuješ proviziju?
Da, hajmo naplaćivat proviziju!
Ti budi tiho. Kupio je Trabbi. - Stvarno?
Državni auto.
To se ne događa. Paula će imati sudar, ako se ovo još nastavi. – Ma, ajde!
20 godina u DDR-u nije naškodilo našem zdravlju, zar ne?
Stvarno imam sumnje u svezi tebe.
Sranje. Sranje!
Svaka čast. Obuci se.
Šta se dešava? Opet krvarenje i nosa.
Znam da je trenutno malo napeto Volio bih također,
da nismo morali... - Vidio sam tatu... prije.
Gdje?. - Na poslu.
Prepoznao sam njegov glas trenutno.
Šta je rekao?
3 cheeseburgera i 2 porcije pomfrita sa majonezom, molim.
Um, 3 cheeseburgera i 2 porcije pomfrita sa majonezom.
I... kako je izgledao?
Vozi Volvo karavan i ima naočale sa zlatnim okvirom.
Šta si mu rekao?
Uživajte u obroku i hvala šta ste izabrali Burger King.
Moj je otac živio negdje u gradu. Vidio sam njegovu sliku u mislima.
Debeo tip koji se natrpavao sa cheeseburgerima i pomfritom po cijeli dan.
Živio je u svojem svijetu, a ja u svojem.
Nije imao ništa sa mnom, a ni ja sa njim.
Miruj, inače neće raditi.
Hoće li još dugo potrajati?
Jer moram biti doma za najkasnije 2 sata.
Uvijek moramo biti negdje za 2 sata. To već postaje dosadno.
O super. Imam bolesnu majku, zahtjevan posao...
i zlovoljnu djevojku. - Imam ispite za 2 dana.
To je prirodno za tebe. Stavljanje flastera.
Onda mogu prestati učiti, zar ne?
Mislio sam najbolje. Vjerujem u tebe.
Lara, prestani srati, molim te!
Moraš reći majci! - Šta?
Moraš reći majci! - Ne zbog mene, već zbog nje!
Lara! - Šta?
Sranje! Lara!
Život je u našoj maloj zemlji postao još brži.
Nekako smo svi bili kao atomi u velikom ubrzivaču čestica.
Ali daleko od novog ludog vremena postojalo je tiho mjesto,
tišine i opuštanja, gdje sam se napokon uspio otpustiti.
Pa, Paula. Alex nije uobičavao biti tako umoran kada je dolazio s posla.
Naša Paula uči hodati, Alex!
Tamo! Tamo!
Tamo!
Vidiš? I ja to mogu također.
Paula! Vidiš?
Moja mala Paula. Dođi svojoj baki. Dođi, dođi.
Sad ćemo pokazati Alexu, što možemo, OK?
U redu...
Pogledajmo sada koliko daleko tvoja baka može hodati.
Bok! - Bok! - Dobar dan.
Mladiću, mogu li samo malo sjesti?
Naravno.
Ti nisi odavde, zar ne? - Ne, iz Wuppertala.
Sa zapada?
Mama?
Mama, šta izvodiš? Dođi. - Mama!
Šta je s tobom? Ne možeš tek tako ustati! Sranje.
Šta se ustvari događa ovdje?
Središnji komitet socijalističke... partije...
Njemačke.
Zvuči da je u redu. - Točno.
Točno. spreman sam. - Kamera snima.
3, 2, 1...
Berlin.
Još snima.
Berlin.
Na povijesnoj sjednici Središnjeg komiteta komunističke partije Njemačke...
glavni sekretar SUG-ova CC i predsjednik DDR-ova državnog savjeta,
Drug Erich Honecker, u velikom stilu humanitarnih političara,
razmišlja da u zemlju uđu ljudi iz FRG-a koji su zatražili egzil u DDR ambasadama u Pragu i Budimpešti.
U ovom razvoju, Honecker vidi...
promjenu u istočno-zapadnim odnosima i nudi obećanje svim ljudima koji ulaze u zemlju...
200 njemačkih maraka.
Nezaposlenost, nesigurna budućnost...
i povećanje zastupnika Neo-nacizma...
naveli su građane zapadne Njemačke da okrenu leđa
kapitalizmu i pokušaju početi...
novi život u zemlji radnika i seljaka.
Evo ih, kako parkiraju, novi građani DDR-a iz zapadne Njemačke.
Građani zapadne Njemačke smješteni su u četvrtima Berlina...
"Center" i "Friedrich's Grove". Sekretarijat SUG-a...
osmislio je kampanju "Solidaran Zapad", te se zbog povijesne situacije,
pobrinuo da novi građani dobiju prikladan životni prostor.
Moram priznati da se moja igra razigrala.
Možda je DDR koji sam stvorio za svoju majku, onakav kakav sam je htio da bude.
Građani koji već uzdržavaju izbjeglice iz zapadne Njemačke,
molimo da se jave u opunomoćenu sekciju.
Koliko ih već ima?
Ne znam? 10-20 tisuća.
Pogledaj ovo. Ljudi žele doći u našu zemlju.
Gdje li će samo živjeti? - Naći će nešto.
Čuo si, sređuju to.
Ne, djeco. To je naša odgovornost. Moramo pomoći.
Ali kako misliš da možemo? Mislim, ovdje više nema mjesta.
Naša vikendica. - Vikendica?
Izvedivo je. I tako hoću otići tamo.
Čestitamo. Napravili ste odličan posao. I sada želi ići u vikendicu.
Morate preurediti cijeli grad. Zar nećete početi?
Ali, kažem ti jednu stvar, Više to neću trpjeti.
Ariane, uzet ću veći stan. Za 4 odosmo mi odavde.
Šta?
Trudna sam.
Ponovno? Zar ne možeš malo više paziti?
Zar ne misliš da je Paula dovoljno? I mama?
Ne možeš me ostaviti samu! - Onda prihvati neke izbjeglice.
Kako si samo cinična. Ti želiš da ona umre, zar ne?
I tako je jedinstvo naše male obitelji bilo povraćeno.
To je tvoje dijete. I ovo je srce.
Čudesno!
Sve-njemačko dijete bilo je na putu. I svo-njemački ugovori...
bili su potpisani. U Moskvi, su izračunali
da se 2 i 4 izjednačavaju i pili su šampanjac za svo-njemačko bratstvo.
U Berlinu smo krenuli na prvi put kroz cijelu Njemačku.
Više nisam malo dijete. Molim te, skini povez.
Nemoj gledati!
Kamo idemo? - Iznenađenje mora ostati iznenađenje!
Trabbi miriše na novo. Koje je boje?
Čekala si 3 godine, još pola sata neće napraviti nikakvu razliku. – To je točno.
Mama?
Oh, prekrasan je. Nebesko plava.
Točno, a sada se okreni.
O, moj Bože. Vrt.
Sjećaš li se kada se Alex zaključao u kupaonu?
Mi smo kucali i kucali. O on ništa.
Ispuzao sam kroz rupu i promatrao cijelo uzbuđenje s drveta.
Ja sam se toliko smijala, da sam se upišala.
Šta se desilo u 8 mjeseci kojih sam prespavala?
Da li je zaspala? - Da.
Postali ste odrasli, to je to.
Sličiš sve više i više na oca.
Mama...
Lagala sam ti svo ovo vrijeme. Sve je drugačije, nego kako ti misliš.
Mama, o čemu pričaš? - Tvoj otac...
Tvoj otac nije ostao na zapadu zbog druge žene.
Lagala sam. I lagala sam...
da ga više nikada nisam vidjela.
Pisao mi je pisma... i tebi.
Sva su... u kuhinjskom kredencu.
Jako mu otežavaju stvari. I samo zato jer nije u partiji.
Bilo je užasno. Nije dopustio da nitko primijeti.
Ali, ja sam znala.
Znala... sam i nisam mu mogla pomoći.
I onda... najednom je počeo taj kongres u zapadnom Berlinu.
Imali smo samo 2 dana za razmišljanje.
Tvoj je otac želio ostati na zapadu i ja...
I ja sam ga trebala pratiti.
Pa, nisam mogla.
Ja... bila sam prestravljena.
Ti ne znaš, kako je. Ispunjavati dozvolu izlaska...
sa dvoje djece. Ne možeš otići trenutno. Moraš čekati – bez prestanka!
Ponekad, čak i par godina. I ti...
Mogli su te oduzeti od mene. Da li razumiješ?
Da.
Nisam otišla.
To je najveća pogreška u mojem životu.
I sada to znam.
Lagala sam ti. Molim te, oprosti mi!
Moj dragi Robert...
Stalno mislim na tebe...
I tako bih te željela vidjeti još jednom.
Iste večeri majčino se zdravlje iznenada pogoršalo.
Tvoja je majka imala još jedan srčani udar, čega sam se i bojao.
Trenutno, je stabilna. Ali se bojim...
da moramo očekivati najgore. Žao mi je.
Liječnici mogu pogriješiti. - Alex, nemoj si lagati.
Evo, pronašao sam. On živi u Wannlakeu.
Znam, to je njena posljednja želja. Ali ne mogu sebe natjerati da tamo idem.
Mama neće umrijeti.
Bok.
I sada napokon možeš nekoga posjetit.
Posjetiti? Koga?
Nekoga sa zapada.
Moraš spavati.
Ako želiš možeš spavati prilegni u sobu medicinskih sestara.
Tamo je bio. Idol moje mladosti.
Kao duh iz moje mladosti: Sigmund Jahn.
Nije davao autograme, nije pričao sa pionirima o tajnama svemira,
o slobodi u bezgravitacijskoj zoni o vječnosti svemira.
Vozio je malu, smrdljivu Ladu-Taxi. - Kamo želite ići?
U Wannlake. - Znam što mislite.
To misle mnogi ljudi. Ali ja nisam ta osoba.
I samo smo letjeli kroz noć. Kao kroz dubine svemira.
Svjetlosne godine daleko od sunčevog sistema, kroz strane galaksije...
sa nepoznatim oblicima života, sletjeli smo u Wannlake.
Možete li malo pričekati?
Neće dugo potrajati.
Dobro večer. - Bok. uđi.
Da li je G. Kerner ovdje? - Kafić je vani. – Eno tamo.
Bok.
Dobro večer.
Bok! Dobro večer!
Bok!
Sandman, dragi Sandman, još nije vrijeme...
Poslali smo čestitke...
prije nego sva djeca idu na spavanje.
Sigurno vam je ostalo vremena.
Bok. - Bok. - Bok.
Mogu li gledati Sandmana sa vama? - Samo ako nam kažeš svoje ime.
Alexander.
Gledaj, danas je sandman astronaut.
Od tamo od kamo ja dolazim zove se kosmonaut.
Odakle dolaziš? - Iz druge države.
Bok, mali medvjedići. - Bok tata.
Bok. Kako ste?
Dobro.
I, da li si i ti obožavatelj Sandmana?
Da, jesam.
Oprosti mi, da li se vi poznajete? - Da, poznajemo se.
Da. Ne mogu se sjetiti. Molim te, pomozi mi.
Zove se Alexander.
Alex?
Robert. Robert! Svi te čekamo ovdje.
Roberte, izađi!
Roberte, znamo da se voliš sakrivati u kupaoni za ovakvih manifestacija.
Tata, moraš održati svoj govor. - Robert, izlazi od tamo.
Vratit ću se.
Oh, vidim ga. Pustio si nas da čekamo.
Na pozornicu!
Pa, hvala vam što ste svi došli ovdje.
Hvala vam i...
uživajte u večeri. Hvala.
Žao mi je što imam ovu zabavu ovdje večeras.
Morao sam znati da ćeš doći, Ja...
Čudno, uvijek sam mislio da imaš bazen.
Imamo jezero blizu. Moj Bože, nisam te uopće prepoznao.
Sada imam dvoje novih braća i sestre, hm?
3 godine, svaki sam dan čekao poruku od tebe.
Svaki dan.
To je bila moja beskrajna želja.
Zašto si došao?
Mama umire.
Imala je srčani udar.
Želi te vidjeti još jednom.
Kako je tamo? - Tamo?
A... tamo.
Predivno je.
Baš dovoljno daleko od kuće.
Zida više nema. Nema više granica!
Nije tako loše. Sada je sve jedna država!
Ne razumijem ni riječ. To sve nije istina. - I zato moraš igrati ovu igru.
I zašto sam se vratio u DDR?
Ne znam. Smisli nešto!
Ne, to je apsurdno. Ne mogu to učiniti.
Moraš to nadvladati, tada će biti lagano.
Mama. - Da.
Ouch.
Želim ustati.
Kako izgledam?
Možeš sada ući.
I molim te, sjeti se, ni riječi! - Da, da.
O čemu ste pričali? - Zar je tako važno?
Koliko je dugo tamo? - Više od jednog sata.
Nadam se da neće pustiti mačka iz vreće.
Ljeto je bilo gotovo. Odlučio sam prekinuti cijelu varku.
Ali još jednom smo krenuli u proslavu godišnjice naše socijalističke domovine.
Ali u suprotnosti sa stvarnošću... kao uzvišeno dobro.
Pst!
Da? Kamera snima. Start na 3.
Dragi građani Njemačke demokratske republike.
Ako ste živjeli da vidite čudo naše plave planete...
iz visina svemira...
Kako mama nije mogla čekati, jednostavno smo pomaknuli godišnjicu DDR-a...
sa 7. listopada na 2. listopada 1990.g.: Večer ujedinjenja.
I?
Evo. moj najbolji film do sada, kompa.
Šteta što ga nitko osim tvoje majke neće nikada vidjeti.
Hvala ti Denis. Bez tebe, nikada ne bih... - Da, sve je u redu. Idemo.
Odzumiraj, prije nego što postane sentimentalno.
I reci mi kako je!
Na današnju godišnjicu DDR-a, Erich Honecker dao je ostavku...
na sve svoje dužnosti.
Šta?
Uvjereni smo da će naši prijatelji u svijetu da socijalizam...
(Reporter) U njegovu govoru na proslavi DDR-ove godišnjice...
u republičkoj palači, Erich Honecker potkrijepio je svoju odluku s time da je kazao
da su se promjene koje su se dogodile u zapadnoj Njemačkoj u zadnjih nekoliko mjeseci...
kompletirale njegov politički život. Erich Honecker čestitao je...
novom general sekretaru i predsjedniku DDR-a:
Sigmund Jahn. - Šta, Jahn?
U 1978.g., Sigmund Jahn bio je prvi njemački kosmonaut u svemiru.
Novi se predsjednik države obratio naciji navečer.
Dragi građani DDR-a.
Ako ste živjeli da vidite čudo gledanja našeg plavog planeta...
iz dubina svemira, na stvari gledate drugačije.
Tamo gore, u dubinama svemira, ljudski se životi...
čine tako mali i beznačajni. Zapitate se šta li je ljudska rasa postigla.
Koje smo ciljeve definirali, koje smo ciljeve ostvarili?
Danas je godišnjica naše države.
Ona je vrlo mala država, gledana iz svemira.
Ali, ipak se tisuće ljudi doselilo prošle godine.
Ljudi koji su na nas gledali kao na neprijatelje ipak žele danas živjeti s nama.
Znamo da naša država nije savršena. Ali smo vjerovali,
inspirirani mnoštvom ljudi u cijelom svijetu.
Možda smo skrenuli s puta tu i tamo.
Ali smo složni u jednom. Socijalizam ne znači
život iza zida. Socijalizam je pružanje prema drugima,
i život sa drugima. Ne samo san o boljem svijetu,
nego zadatak da svijet napravimo boljim.
I zbog toga sam odlučio da otvorim granice DDR-a.
Brzo, nakon pada zida, tisuće građana zapadne Njemačke...
domoglo se prilike da posjete DDR po prvi put.
Mnogi žele ostati. Traže alternativu...
teškoj bitci za opstanak u kapitalističkom sistemu. - Zar nije to predivno?
Ne žele se svi pridružiti ovisnosti o karijeri i agresivnom reklamiranju.
Ne žele se svi boriti kroz životni put.
(Pjesma) Kakav dan, lijep kao danas...
Ti ljudi žele drugačiji život. Oni shvaćaju da automobili,
video rekorderi i TV-i nisu sve. Oni su spremni
shvatiti novi život samo kao dobru volju, krepkost i nadu.
Čudesno.
Moja je majka preživjela DDR 3 dana.
Bila je dobra stvar, što nikada nije shvatila istinu.
Umrla je sretno.
Zaželjela da raspršimo njen pepeo na vjetru.
To nije dozvoljeno u Njemačkoj. ni u zapadnoj, ni u istočnoj. Ali nije nas bilo briga.
Negdje gore ona lebdi i možda pazi na nas ovdje dolje.
I vidi nas kao sićušne točkice na našoj maloj zemlji.
Isto kao Sigmund Jahn nekada.
Država koju je moja majka napustila bila je država u koju je vjerovala
i koju smo mi održavali na životu sve do njene zadnje sekunde.
Državu, koja u biti nikada nije postojala kao takva.
Državu koju ću uvijek pamtiti i koja će uvijek biti veza prema mojoj majci.